Pobednici i gubitnici odavno nisu termini rezervisani samo za sport. U takmičarski nastrojenom društvu, biti pobednik u poslu, ali i privatnom životu je imperativ. Ali, nije mu svako dorastao.
U jednom je Donald Tramp u pravu - glavna razlika između pobednika i gubitnika je način na koji reaguju na svaki novi obrt sudbine. A takvih je u životu mnogo, od finansijske krize do "bregzita", od otkaza do ljubavnih brodoloma i drugih nedaća.
I dok se divimo pobedničkom stavu Nika Vujičića koji je uspeo da prevaziđe nedostatak sva četiri ekstremiteta, skloni smo da za neuspehe u sopstvenom životu okrivimo druge, od roditelja, preko države, do svetske ekonomije i politike.
Kako i zašto neki ljudi uspevaju da prebrode ozbiljne prepreke, a drugi pokleknu pred mnogo manjim, interesovalo je i naučnike. Krenuli su od najočiglednijih predstavnika podele na pobednike i gubitnike, one koju srećemo u sportu. Nedavno britansko istraživanje pokazalo je da vrhunske sportiste ne izdvaja talenat, već stav. U istraživanju su učestvovali fudbaleri, skijaši, veslači i predstavnici kontaktnih sportova. Naučnici predvođeni profesorom Dejvom Kolinsom želeli su da ustanove karakteristike najboljih, dobrih i ne naročito uspešnih sportista. Svi su imali približno jednak broj prepreka u karijeri, ali najbolji sportisti posedovali su jak unutrašnji nagon za uspehom, izraženu odgovornost, a treninzima su prilazili sa stavom "nikad zadovoljan". Nakon povrede ili poraza, bili su odlučni da se vrate na teren, jači nego ikada. S druge strane, neuspešni sportisti gubili su entuzijazam nakon poraza. Manjak izdržljivosti pokazali su i dobri sportisti koji su izbegavali zahtevne treninge čiji je cilj pomeranje granica.
Isti princip može se primeniti u bilo kojoj drugoj oblasti, uvereni su naučnici. Kerol Dvek sa Univerziteta Stanford tvrdi da pobednike od gubitnika ne izdvaja višak sreće, ni veći koeficijent inteligencije, već stav. Nakon dugogodišnjeg istraživanja, njen tim je ustanovio da pobednici veruju da njihovi talenti nisu ograničeni, već da mogu postići bilo šta sve dok se pridržavaju dva pravila. Prvo je stalna usmerenost na poboljšanje u izabranoj oblasti, a drugo naporan rad. Tri ključne reči koje izdvajaju pobednike su fokus, trud i vera. Sa ovim stavom, čak i pojedinci sa nižim koeficijentom inteligencije od prosečnog postigli su više nego inteligentniji ljudi koji nisu imali istrajnost i fokus.
Potvrđuju to i istraživanja rađena na školarcima. Deca uverena u svoje sposobnosti, postižu bolji uspeh u školi, čak i kada su manje inteligentna od vršnjaka. Naučnici još nisu složni u oceni da li je samopouzdanje nasledna osobina, ali čak i da jeste, to ne znači da se tokom života ne može steći. Dokaz su deca odrasla u istoj porodici koja se razlikuju po ovoj osobini, pa tako, jedno je samouvereno, dok drugo sumnja u svoje sposobnosti.
Samopouzdanje je nužan, ali ne i dovoljan uslov za uspeh. Vinston Čerčil je govorio da pesimista vidi teškoću u svakoj prilici, a optimista vidi priliku u svakoj teškoći. Isto tako, pobednici se fokusiraju na rešenja, ne na probleme, preuzimaju odgovornost, umesto da krive druge, traže mogućnosti u krizama, umesto da jadikuju i nalaze izgovore. Prihvataju poraze i uče iz njih, ne plaše se obaveza i pridržavaju se obećanja bez obzira na sve, planiraju, postavljaju ciljeve. Kada ne dobiju rezultat koji su želeli, isprobavaju različite strategije, tražeći dobitnu. Ne odustaju lako zbog čega na kraju ostvare zacrtano. Takođe, spremniji su na kritiku jer znaju da poraz nije trajno stanje. Gubitnici, s druge strane, odmah zauzimaju odbrambeni stav.
Da je pobeda zarazna, ustanovila je profesorka Biznis škole na Harvardu Rozabet Mos Kanter ističući da nam ona donosi vetar u leđa za naredne izazove. Analizirajući pobednike i gubitnike u sportu i biznisu, Kanterova je ustanovila da kada jednom osetimo slatki ukus pobede, dobijamo injekciju samopouzdanja za nove bitke. Osim toga, želja za pobedom je u našem genetskom kodu jer su naši davni preci preživeli upravo zato što su pobedili brojne prepreke koje su često delovale nesavladivo.
Uprkos tome, realnost je da, kao ni u sportu, tako ni u životu ne možemo svi biti pobednici. Razlog je jednostavan - biti gubitnik je mnogo lakše.
Razlika u rečniku
Pobednici i gubitnici se razlikuju i po frazama koje koriste u istim situacijama.
Pobednik - Gubitnik:
- Uspeću / Pokušaću
- Hajde da nađemo najbolji način / Ovako smo stalno radili
- Može da bude bolje / Može da bude i gore
- Mogu da budem dobar kao Marko / Bar nisam loš kao on(a)
- Pogrešio sam, idemo dalje / Nije moja greška
- Sve je moguće / Nemoguće je
- Naći ću rešenje / To nije moj problem
- Na kraju ću uraditi kako treba / Koja je svrha truda?
- Želim više i bolje / Neka, dobro je.