Šta je to što život u studentskom domu čini tako posebnim, da one koji ga sad napuštaju navodi da o njemu pričaju sa velikom nostalgijom. Oni mlađi, koji tek treba da iskuse taj život, sa istom kombinacijom zebnje i uzbuđenja sa kojima kreću na svoje fakultete, ulaze i u studentske domove i privikavaju se na način života koji ih uči mnogim stvarima. Od osamostaljivanja, deljenja praktično svega, do sticanja brojnih novih poznanstava i prijateljstava.
Foto: Startuj.infostud.com (Shutterstock)
“Docimeri”, “dozidari” i “dotušeri” samo su neki od naziva koji se pripisuju komšijama u ovim “hotelima mladih”. Mnogi su primetili da se baš u domovima prave neke od najboljih žurki. Kroz iskustvo života u domu, sa neizbežnim osvrtom i na “godine kovida”, vodilo nas je tri studentkinje Novosadskog univerziteta: Željana, Alisa i Gordana.
Izazovi zajedničkog života
Željana Rusmir (22) i Gordana Lakić (25) su dugogodišnje drugarice i bivše cimerke u domu Slobodan Bajić, poznatijem i kao “dom kod fontane”. Željana je četvrta godina Ekonomskog fakulteta, a Gordana apsolvent na Prirodno-matematičkom fakultetu. I one konstatuju da dom nosi mnoge prednosti i mane, ali na pitanje da li bi, kad se podvuče crta, volele da žive u domu obe odgovaraju potvrdno.
- Život u domu je jedno iskustvo koje bi svako trebalo da proživi i naravno ima svoje pozitivne i negativne strane. Koliko god mi voleli druženje i bliskost drugih ljudi, to u isto vreme znači da moramo da delimo zajedničke prostorije sa drugima i time izgubimo deo svoje privatnosti. Ume da bude teško, ali dobri ljudi koje tamo upoznaš ti pomognu da sve to prevaziđeš, objašnjava Željana.
Devojke nam dalje daju detaljniji uvid u funkcionisanje doma i formalna i neformalna pravila u njemu. U njihovom domu u jednoj sobi žive dva cimera, četvoro ljudi deli jedan wc i kuhinju dok osmoro deli jedan tuš. Ljude iz susedne sobe nazivaju “docimerima”, one sa kojima dele i tuš “dotušerima”, a imaju čak nadimak i za one sa kojima nemaju ništa drugo zajedničko do zid – “dozidari”. Ovako veliki broj ljudi na jednom mestu može zvučati neobično za one koji nisu živeli u domu, ali kako nam kažu dobra organizacija sve rešava:
- Iako ovo može da zvučati komplikovano, od organizacije i ljudi sa kojima ste docimeri, zavisi da li su stvari lakše ili teže.Kada sam živela sa Gordanom, bilo je nas je osmoro dotušera i nismo imali ni gužvu ni probleme, dok sada, kada imam samo četvoro ljudi sa kojima delim tuš, imam mnogo veći problem sa organizacijom, ističe Željana.
Neprekidne žurke
Žurke na fontani u studentskom gradu nisu novost ni za stanare doma, ni za ostale studente.
- Što se tiče drugih stvari, ne možemo zaobići naravno žurke na “fontani”. Na kojem god spratu da ste, u kojoj god sobi da ste, čućete muziku. I to može da bude naporno jer je ta muzika gotovo konstantna i čuje se može je biti i utorkom u tri ujutru i petkom u dva posle podne, navode naše sagovornice.
Željana kaže da joj je baš iz tog razloga privlačna ideja života u stanu, jer tu može da ima svoj mir. Doduše, kako se primećuje, u tom slučaju nema mnogo ljudi sa kojima se za bukvalno nekoliko minuta može naći na kafi.
Cimerski život bez cimera
Alisa Fekete (23) je na trećoj, završnoj godini, Visoke poslovne škole strukovnih studija u Novom Sadu. Ona je studiranje započela živeći ”na stanu”, kako mnogi oslovljavaju život pod kirijom, a nastavila u studentskom domu Nikola Tesla:
- Prvu godinu fakulteta sam živela sa jednom bakom kod koje sam iznajmljivala sobu. Sa njom i nije bilo baš najbolje jer je bila jako stroga prema meni. Uslovljavala me time šta smem da kuvam i kada, koje kuhinjske elemente i pribor smem da koristim, i slično. Živela sam u atmosferi koja mi uopšte nije prijala.
Sa druge strane, Alisa navodi da joj je u domu sasvim drugačije, iako je u većoj meri “cimerski život” provela bez cimera:
- U domu sam imala sreće da mi jedne godine cimerka gotovo uopšte nije dolazila jer joj je sva nastava bila onlajn, dok sam sledeće godine dobila novu cimerku koja se ubrzo odselila kod momka u stan. Tako sam imala tu privilegiju da vodim samostalan život u uslovima gde je većina ostalih prilagođava drugima.
Alisa nas podseća da je jedan od glavnih faktora zbog kojih se dobar deo studenata odluči za dom i finansijski aspekat. I dok cene stanova vrtoglavo rastu, dom i dalje pruža veoma pristupačne cene za svakoga.
Veliko iskustvo i velika prijateljstva
Gordana dodaje da je imala raznovrsno iskustvo otkada je u domu.
- Živela sam prvo u domu, pa u stanu, i onda opet u domu. Promenila sam više krila domova i zbog toga stekla široko iskustvo i upoznala mnoge ljude. Ovo mi je četvrta godina u domu i ostala bih još pet godina (osmeh). Fali mi ponekad privatnost naravno jer imam mnogo obaveza, ali imala sam sreće da sam dobijala odlične cimerke koje su učile noću kada i ja. Ili se dešavalo da često nisu bile tu što mi je u nekim situacijama i prijalo kaže Gordana. Ona smatra da je u Domu Bajić atmosfera najbolja i da bi pre u njemu živela nego u nekim drugim koji imaju bolje uslove. Kao i Alisa, Gordana i Željana kažu da im mnogo znači to što imaju priliku da u domu plaćaju smeštaj svega nekoliko hiljada dinara, jer to skida pritisak sa njih i porodice.
S druge strane Gordana navodi i neke mane života u domu. Tu pre svega misli na popravke i održavanje koja često nisu dobro isplanirana i organizovana pa im i remete život, a pogotovo činjenica da svako leto moraju da se isele i na jesen ponovo dosele u svoju sobu:
- Izuzetno mi teško pada, a nije mi ni praktično, što svako leto moram da se kompletno iselim iz doma, jer živim 250km od Novog Sada. Pored toga, nestanak tople vode i neispravnost klime u čitaonici su stvari zbog kojih treba da pišemo peticije i urgiramo kako bi se popravile što pre i to ume da bude naporno.
Ipak, kvalitetnom organizacijom sve se može premostiti. Oni koji su odgovorni i brinu i o drugima su najbolji cimeri, tvrdi Gordana jer na takve ljude možete da se oslonite.
I naše sagovornice, ističu da je pristupačnost cene doma u vreme kada kirije skaču vrtoglavo, najbitnija praktična prednost koju dom donosi. S druge strane, čini se da su pre svega prijateljske veze koje se stiču u domu, presudne za emotivan odnos prema domu i životu u njemu. To ni ne čudi, jer često možemo slušati o dugogodišnjim poznanstvima i prijateljstvima koja su započeta baš u cimerskim danima. I dokle god je predusretljivih mladih ljudi koji misle o svojim cimerima i sa njima sve dele, dotle će i biti lepih uspomena iz čuvenog studenjaka.